Numele meu este Melinda Gordon.
Tocmai m-am căsătorit.
M-am mutat într-un orăşel.
Şi mi-am deschis un magazin de antichităţi.
Aş putea fi la fel ca tine.
Doar că de când am fost mică,
am ştiut că pot vorbi cu morţii.
E în regulă, dragă.
"Spirite legate de pământ" le spunea bunica mea.
Au rămas aici, pentru că nu şi-au încheiat "afacerile" cu cei vii.
Şi vin la mine să-i ajut.
Pentru a vă spune povestea mea,
trebuie să v-o spun pe a lor.
- Deci o s-o faci? - Nu.
Nu e corect.
Ţi-am spus de o mie de ori, n-o să-i spun şefului tău
Că spiritul unui angajat nemulţumit l-a blestemat. Dar oricum nu există aşa ceva.
El nu ştie asta!
Sunt oameni care te aşteaptă pe lumea cealaltă, aşa că du-te.
Nu eşti şeful meu.
Foarte matur, Gary.
Nu te mărita cu el, Elaine.
El vrea doar banii noştri. Îi cunosc pe ăştia.
Conrad.
Bună dimineaţa.
- Ai vorbit cu ea? - Cu soţia ta?
Da, cu soţia mea şi cu ceilalţi din casă.
Îmi pare rău, am fost foarte ocupată, dar o să încerc să mă duc acolo în weekend.
- Promit. - Sigur, nu-ţi fă griji pentru mine.
Sunt mort doar de 50 de ani. Am tot timpul din lume!
- Bună dimineaţa. - Bună!
- Cum te simţi? - Şti tu.
Îmbătrânim.
Arăţi curios de voioasă.
Chiar aşa?
Bine.
Am întâlnit pe cineva noaptea trecută.
Chiar aşa!
Este profesor la liceu, iar noaptea este un poet excepţional. Ar trebui să-l auzi.
Este chipeş.
Este sensibil.
- Şi înalt. - Vândut!
În momentul de faţă recită poezii la Bay Ridge.
- Vrei să vii? - Absolut.
Vreau să-l întâlnesc pe tipul care-l descrii aşa.
Aşa cum?
Ca şi cum ai câştigat un inel de aur la căluşei.
Cam aşa ceva.
Luăm maşina mea până acolo?
Nu, pentru că ar trebui s-o conduc pe a mea. Pe de altă parte tu ai doar două locuri în spate.
Şti drumul, da?
- Da. - Bine.
Bună ziua, doamnă.
E cam răcorosă seara asta.
Pentru asta mi-am luat jacheta.
Nici nu trebuie să te întreb...
Da.
- Bine. - Bine.
- Ne vedem acolo. - Ne vedem acolo.
Tu.
Eşti cea care ne poate vedea.
Te cunosc?
De la cimitir.
Ne poţi vedea.
Ghost Whisperer Episodul 20 - Dispariţia
Traducerea şi adaptarea - iaur
Nimeni n-a văzut ce s-a întâmplat? N-a fost nici un martor?
Trebuia s-o iau cu mine.
Haide, Andreea, nu aveai de unde să ştii?
Unde e doctorul?
Am nevoie de nişte răspunsuri. Nu pot să stau aşa degeaba.
Calmează-te.
Nu-mi spune să mă calmez. Sunt mama ei.
Îi cunosc pe cei de la acest spital. O să aibă parte de cea mai bună îngrijire. Crede-mă.
- Jim. - Cum se simte?
Are nişte inflamaţii intracraniene.
Da?
Iar acum se află într-o comă uşoară, dar sunt mari speranţe...
Domnule doctor, eu sunt asistentă. El e paramedic.
Nu trebuie să joci jocul veseliei cu noi.
O comă este o comă.
Bine.
Ce urmează? Ce facem acum?
Ei bine, acum...
monitorizăm cu atenţie semnele ei vitale şi aşteptăm.
Ce-a fost asta?
Jim?
Andrea?
Unde e toată lumea?
Mamă, mi-e frică.
Vino aici, dragă.
O să mergem împreună.
Mă auzi.
Nu mă părăsi.
Îmi pare rău.
Bunico, nu pot.
Nu încă.
E în regulă, dragă.
Toate la timpul lor.
Jim...
am văzut.
Am văzut poarta de lumină.
Dumnezeule.
Băieţi, asta e ridicol.
M-am odihnit o săptămână în spital. Mă simt bine.
Da? Eşti sigură?
Ce s-a întâmplat în noaptea în care ai căzut?
- Îţi aminteşti? - Nu chiar.
Unde e Homer?
Homer? Cine e Homer?
Câinele nostru.
Într-un fel.
De fapt este un câine fantomă.
Un câine fantomă! Ce drăguţ!
Pun pariu că eşti supărată din cauza mâncării din spital. O să-ţi pregătesc un mic dejun excelent.
- Ce e cu ea? - Nu ştiu.
E aşa voiasă. Ce s-a întâmplat cu femeia care nu suporta să audă de spirite?
Mă sperie.
La spital a stat trează toată noaptea întrebându-se dacă a vorbit vreodată
cu fiica ei despre asta. Asta ar face pe oricine voios. Ce faci?
Aşteaptă, nu. Înapoi.
Nu, vino aici.
- E haios. - Ce?
- Gary nu e acolo. - Aminteşte-mi.
- Vroia să-i spun şefului lui... - Că e blestemat. Corect.
Era aici în fiecare dimineaţă de la câteva luni după ce a murit.
Poate că a renunţat.
Nu e tipul care renunţă.
Şti ce e ciudat? Nu am văzut nici un spirit toată săptămâna.
Poate că n-au vrut să te deranjeze.
Spiritele se comportă în multe feluri. Dar să fie politicoase nu le stă în fire.
- Cafea sau ceai, iubito? - Cafea.
Aparent o mulţime de evenimente sunt ciudate. Când o să mă duc la muncă mâine.
Nu mergi la serviciu mâine. Abia ai ieşit din spital.
Mă simt bine.
Pe de altă parte, săptămâna petrecută în spital a fost ce mai plictisitoare din viaţa mea.
Plictiseală este puţin spus.
Plictiseală e plictiseală, bine?
Iar tu nu mă poţi opri, aşa că nu încerca.
- Trei zile pe săptămână. - Nu.
Jumătate de normă. Asta e oferta mea finală.
- Sau ce? - Sau o să refuz funcţia de soţ.
- Nu gândeşti aşa. - Mda.
- Încearcă-mă. - Nu vrei să spui asta.
Bine. Jumătate de normă.
Bine că ţi cont de ceea ce-mi doresc.
Da, dar prima mea zi cu jumătate de normă este azi.
Ce o să faci azi? E duminică.
Citesc scrisorile. Miros parfumurile.
Chiar iubeşti acel magazin, nu-i aşa.
Da!
E minuntat, uite, ploaia a spălat totul aşa bine.
- E foarte ciudat. - Ce?
Spiritele obişnuite nu mai sunt.
Spiritele obişnuite?
Da, tipul excentric,
băiatul care împingea ceva.
Fermierul călare.
Chiar vezi atâtea spirite din alte vremuri?
Da. Doar le observ.
Şti cine e ăla? E Mr. Keeler. Şeful lui Gary.
Este tipul blestemat?
Nu chiar blestemat.
Mr. Keeler!
- Te simţi bine? - Nu!
Mai întâi golanii ăia mi-au călcat proprietatea. Iar acum casa se dărâmă.
Ghinion după ghinion.
Ce? Iubito?
Gary e aici. Trebuie să fie.
Gary, coboară şi arată-te acum!
Iubito, iubito, calmează-te.
Nu, nu e în regulă. De ce nu-l văd?
Era chiar acolo sus. Putea să coboare.
Şi dacă sunt eu?
Gândeşte-te la asta. Nu am mai văzut nici un spirit după accident,
nici chiar în spital. Dacă spiritele sunt aici, chiar în faţa mea,
- iar eu nu le mai pot vedea? -Gata iubito. Haide. E în regulă.
O să fie bine.
Vrei să-mi spui că nu vezi nici un spirit?
E aşa ciudat. Am văzut spirite toată viaţa mea.
Este bizar să îţi dai seama că ei sunt acolo şi să nu mai poţi comunica cu ei.
Ce crezi că s-a întâmplat?
De la accident, cred.
Unii oameni îşi pierd simţul mirosului.
Eu mi-am pierdut darul.
- Crezi că o să revină? - Dumnezeule, sper din tot sufletul.
Jim pare a fi foarte fericit de această schimbare.
Poate că e bucuros pentru că eşti în viaţă, Melinda.
Nu cred că ar trebui să-i spun cât de mult mă afectează asta.
Nu ştiu. Mă uit împrejur şi totul pare foarte...
gol.
Nu îmi dau seama cum pot trăi oamenii aşa.
Mă simt bine. Mulţumesc foarte mult.
- Da. Poetul. - Da, poetul. Ashton.
N-am apucat să-l întâlnesc.
Acum recită poezii pe dreapta pe partea cealaltă a pieţii.
Bine. O să mă duc acolo în mod sigur de data asta.
Melinda?
Sper să mă recunoşti.
Bineînţeles. Diane, bună!
Ce mai faci?
Întrebarea e, ce mai faci tu?
Totul...
este foarte bine.
- Îţi aminteşti de Andrea? - Da,
slavă domnului că te revăd.
Putem să...
Putem discuta un minut?
Bineînţeles.
Este nepoata mea.
Prietenul ei a murit săptămâna trecută. A fost foarte neaşteptat.
Îmi pare rău.
Ia loc, te rog.
- E fierbinte. - Mulţumesc.
Nu ştiu cum să spun.
Îţi aminteşti ce sceptică am fost când m-ai pus faţă în faţă cu băiatul meu Jason?
Uneori îţi trebuie multă credinţă.
Caitlin se poartă ciudat.
Vede şi aude lucruri...
Crezi că e bântuită de prietenul ei?
Mulţumesc că nu m-ai făcut pe mine să spun asta.
Vrei să vorbesc cu spiritul băiatului?
Sau Caitlin să vorbeacă cu el prin intermediul tău.
Cred că asta o s-o liniştească.
Diane, eu...
trec printr-un stare ciudată acum pe care încă n-o înţeleg.
Darul meu nu este foarte puternic acum, şi nu mai văd...
Melinda.
Fratele meu, nu înţelege prin ce trece ea acum,
iar relaţia lor e încordată.
Dacă ai putea vorbi cu ea,
doar să-i spui despre ce e vorba...
nu e nebună.
Mătuşa ta mi-a spus că treci prin nişte momente dificile.
Mi-a spus că ai vorbit cu vărul meu Jason
după ce a murit.
Da, aşa e.
Eşti vreun fel de medium sau alte dăstea?
Nu.
E diferit.
Brian e acum aici?
Îl poţi vedea?
Nu.
Îi aud bătăile inimii,
tot timpul,
chiar şi atunci când dorm.
Îmi apare în vis, şi vrea să-mi spună ceva.
Mă poţi ajuta?
Sper.
El este?
Cred că l-am mai văzut.
Chiar aşa?
Unde?
Spune-mi mai multe despre el.
Brian...
Brian era extraordinar.
Nimeni nu credea că o să iasă cu una ca mine,
dar din momentul în care am stat unul lângă altul la ora de chimie,
Ne-am plăcut reciproc.
La început am crezut că i-a plăcut de mine pentru că l-am ajutat să înteleagă chimia.
Dar în final am realizat că i-a plăcut de mine aşa cum sunt eu.
Petrecerea era peste două săptămâni, şi a recunoscut că nu vrea să meargă
pentru că nu ştie să danseze.
I-am spus că e caraghios. Vreau să spun că nu oricine ştie să danseze cu adevărat.
Te mişti într-un fel în spate şi în faţă.
Aşa că am făcut un pariu.
Eu vin să-l văd cum joacă fotbal, dacă mă duce la dans.
În ziua petrecerii,
eu mi-am cumpărat o rochie,
eram foarte fericită.
Era cu o tipă potrivită pentru petrecere.
Acel gen de fată cu care s-ar fi aşteptat să fie.
Simţeam că o să-mi explodeze inima,
ca şi cum aş muri chiar atunci.
Brian continua să mă caute, şi mi-am dat seama că n-am cum să mă feresc de el.
Caitlin, trebuie să vorbesc cu tine.
Cred că speram să se întâmple ceva,
care să dea o altă întorsătură lucrurilor.
Şi s-a întâmplat.
Este un loc în inimă,
unde, dacă loveşti suficient de puternic,
în momentul potrivit,
încetează să mai bată.
Ştiam chiar înainte de al vedea,
că a murit.
Am plâns sub tribună pentru a nu mă vedea cineva.
Nu-mi venea să cred că a murit.
Nu-mi pot scoate din minte acea expresie de pe chipul lui.
Şi am realizat că niciodată n-o să ştiu ce vroia să-mi spună.
O să fie cinstit? O să mintă?
Vroia să mă părăsească?
Credeam că mă iubeşte.
Credeam că eu sunt aleasa.
E în regulă.
Caitlin.
Ce vrei?
Vreau să ştiu dacă el este acolo...
şi dacă mă iubeşte cu adevărat,
şi dacă nu, vreau să ştiu cu ce am greşit.
Am avut vise cu el.
Am văzut acel tigru alergând prin faţa mea.
Acesta era numele echipei lor: Tigrii.
Ai văzut emblema?
Cred că l-am văzut şi pe Brian. Chiar înainte de accident.
Mi s-a frânt inima după el.
Să pierzi prima dragoste aşa, dintr-o dată.
Deci aici s-a întâmplat?
Da.
Mă gândeam că dacă mă întorc aici mai iau câte ceva,
sentimente. Orice.
Şi?
Nimic.
Cel puţin nu...
stai un pic...
Nu.
- Nu! - Caitlin!
- Ce e? - Respiră.
Ce respiră? Ce e?
Mingea respiră. A fost aici!
Şi bătaia inimii e din ce în ce mai puternică.
Dumnezeule, o să o iau razna.
Mătuşa Diane, era Brian, ştiu că el era. E ca şi cum ar muri în continuu.
A fost o mare petrecere nocturnă.
Da, mâncarea a fost grozavă.
Nu numai mâncarea.
Buna întelegere.
Ce vrei să spui?
Îţi aminteşti de restaurantul de unde a trebuit să plecăm pentru că
bucătarul şef ţipa întruna cum că e grea viaţa de bucătar?
Abia de am putut mânca o înbucătură.
Da.
Nu păcăleşti pe nimeni, da?
Ce vrei să spui?
Îmi dau seama cât de groaznic e pentru tine că ţi-ai pierdut darul.
De ce pretinzi că nu-i aşa?
Pentru că asta cred că te face fericit.
A avea o soţie normală pentru care să nu-ţi faci griji tot timpul.
Cred că ar fi o uşuare.
Uite.
Sunt îngrijorat, recunosc.
Dar cu toate îngrijorările de pe pământ
aş vrea să văd bucurie în ochii tăi.
Spune-mi cum te simţi cu adevărat.
Nu mai suport.
Cum poate un om...
să-şi piardă o parte din el aşa?
Contactul cu spiritele este...
ceea ce fac eu, este felul meu de a ajuta oamenii.
Iar acum mă simt ca şi cum nu mai sunt eu.
Şi mă chinui s-o ajut pe biata fată să vorbească cu prietenul ei mort.
- Parcă ar fi o mare minciună ceea ce fac eu. - Hai, gata.
Ai răbdare.
Oamenii se schimbă.
Aşa e viaţa.
Şi trebuie să fim pregătiţi pentru schimbări.
O să-ţi spun despre ceva care nu se schimbă niciodată.
Asta-mi dă putere.
Era ziua mea liberă. Dintr-o dată am realizat că nu mai văzusem magazinul tău până atunci.
Nu e ridicol?
Sper să nu ignori în continuare.
Nu, mama, bineînteles că nu. Eu doar...
îţi făceam o surpriză.
E o surpriză şi pentru mine.
Dacă mă gândesc la ultimii ani,
îmi dau seama că am fost complet ţintuită în casă şi nici nu-mi dădeam seama de asta.
Locul ăsta este adorabil.
Fetelor aţi făcut asta singure?
Mamă...
- Iei ceva? - Dacă iau ceva?
Da, cum ar fi...
calmante.
Nu, eu doar...
mă simt din ce în ce mai bine. Chiar şi migrenele au dispărut de tot.
Scuză-mă, caut ceva în acuarelă care să-mi placă.
Chiar la timp.
Haide. Doar un prost ar întârzia să ia masa cu tine.
Tu trebuie să fi Ashton.
Da. Ashton Beluso ea este Melinda Gordon şi mama ei Beth.
Bună.
Ţi-a spus că o să venim să-ţi ascultăm poeziile mâine seară?
Da, mi-a spus, şi sunt flatat, dar eu doar...
sper să nu cad de pe scenă.
Crede-mă, el este atracţia principală.
Trebuie să mergem la masă.
Mi-a făcut plăcere să te cunosc.
Şi mie, Melinda.
Doamnă Gordon.
La revedere.
Ce tânăr drăguţ.
Ce drăguţ să vezi doi oameni care sunt fericiţi împreună.
Ai o interesantă definiţie pentru jumătate de normă.
Am distrat-o pe mama vreo oră.
Şi mi-a mai luat vreo oră să mă duc s-o iau.
Şi altă melancolică oră ca să-mi dau seama de ce nu era fericită când aveam 13 ani.
Mai bine mai târziu decât niciodată.
Adevărat. Ne vedem mâine.
- Jumătate de normă. - Da, da.
Jumătate!
Nu cred că vrei să faci asta, Caitlin.
- De unde ai apărut? - Lucrez peste drum.
Vrei să mă laşi în pace?
Sigur.
După ce bei toată sticla conduci singură până acasă. Mie îmi convine.
Bine. Ia maşina.
- Ştiu că suferi. - Nu, nu şti nimic!
- Vreau să se termine totul. - Asta nu e o metodă de a şterge totul.
Oricum merită să încerci.
Şti, sunt oameni care ţin la tine.
- Mătuşa ta, tatăl tău. - Tata nu mă iubeşte.
Mă urăşte pentru că îi reamintesc de mama.
Mătuşa ta Diane te iubeşte,
şi şi-a pierdut fiul. Chiar vrei să-i frângi inima
ca şi pe a ta, de altfel?
Mă simt aşa
goală.
Ştiu.
Credeam că Brian încerca să mă cucerească,
iar acum cred că am luat-o razna.
Nu ai luat-o razna. El e acolo. Sunt sigură de asta.
Unde este?
Mătuşa Diane mi-a spus că-mi poţi arăta. Vreau să vorbesc cu el.
- Nu pot face asta. - De ce?
Pentru că mi s-a întâmplat ceva.
Nu mai pot vedea spiritele,
şi nu ştiu de ce. Dar uneori
trebuie să crezi pentru că asta contează cel mai mult.
De ce nu admiţi realitatea că nu există aşa ceva?
Nu e nimic acolo
în afară de coşmaruri şi amintiri urâte.
Nu e adevărat.
Ba da, şi ai păcălit-o pe mătuşa Diane, dar n-o să reuşeşti cu mine.
Eşti o mare mincinoasă, iar eu te-am prins cu minciuna.
Aşa că ar trebui să pleci şi să mă laşi în pace.
Mulţumesc pentru asta.
Pentru toţi prietenii sorei mele... ai auzit un scârţâit?
Mereu?
Nu, doar uneori. Poate de la schimbător sau de la altceva.
Îmi face plăcere s-o întâlnesc pe fiica dumneavoastră, Caitlin.
Da?
Nu ai reuşit să-ţi dai seama ce a păţit, nu-i aşa?
Nu e chiar aşa simplu, cred.
Nu mă surprinde.
Nu vrea să vorbească cu mine. Nu vrea să vorbească nici cu Diane.
Nu are nevoie de suportul tău.
Caitlin nu căuta la mine vreun suport moral.
Uite-te puţin la mine şi o să-ţi dai seama.
Domnule Emerson, probabil crezi că asta nu e treaba mea,
dar ceea ce am aflat despre Caitlin, este că are mari probleme,
şi nu cred că e în stare să vorbească cu tine despre asta.
Ea crede că vezi în ea pe mama ei, ceea ce nu vrea.
Ea ţi-a spus asta?
Eu nu pot scoate două vorbe de la ea. Iar ţie ţi-a spus tot.
Este supărată, domnule Emerson.
A pierdut pe cel pe care-l iubea.
Ştiu cum e atunci când o iei razna, doamnă Gordon.
Soţia m-a părăsit când Caitlin avea 2 ani.
A trebuit s-o cresc de unul singur.
I-am oferit tot,
şi am avut grijă de ea.
Ea e fetiţa mea,
iar acum se uită la mine...
iar acum se uită la mine ca şi cum m-ar urî. Se uită la mine...
ca şi cum s-ar aştepta s-o părăsesc şi eu.
Îmi pare rău.
Maşina ta nu are nimic, nu-i aşa?
O zi bună.
Adam, mi-e cam milă.
Caitlin trece printr-o experienţă traumatică, şi uneori şocul provoacă un comportament ciudat.
Trebuie să-i arătăm că suntem alături de ea,
şi că ne pasă.
Eşti o surioară bună la suflet.
Nu ştiu ce m-aş fi făcut fără tine. Eram depăşit de situaţie.
Melinda Gordon are un dar foarte special.
M-a ajutat cu Jason.
Cred că o poate ajuta şi pe Caitlin.
Sper să ai dreptate.
Sunt bine.
Brian!
Caitlin!
Caitlin, care e problema?
Ce ai, scumpo?
Totul va fi bine.
Bine, bine, bine. Acum e timpul pentru o poezie lungă şi frumoasă.
Am scris nişte versuri foarte bune care vă vor plăcea.
Aşa că vă rog să-l aplaudaţi pe Ashton Beluso!
Mulţumesc. Mă bucur să fiu aici.
Vreau să salut două prietene de-ale mele.
Poezia se numeşte
Agera.
Vântul este ciudat de cald. Te răcoreşte şi te desfată.
Spiritele morţilor se luptă cu vălătucii de argint ai ceţii.
Sufletele chinuite se roagă încet.
Fiind încă bântuite de ceea ce a fost.
Tânărul şi pasionalul rezistă cel mai bine ... uneori zile.
Pacea e imună.
Dar cine ne mijloceşte este în armonie cu acest fel de pace?
Omul râde.
Stai în spate şi priveşte hoardele acestor
suflete răzvrătite în această fază finală a păcii.
Nu ai nici o şansă.
Asta vroiam să spun! Încă o dată pentru Ashton Beluso.
Andrea.
Ce părere ai?
A fost superb.
- Ţi-a plăcut. - O ador.
A fost atât de adânc. Nu crezi, Melinda?
N-am înţeles. De unde ai luat asta?
Ce să iau?
Fragmentul cu spiritele morţilor care au fost date deoparte.
Ceaţa de argint şi restul.
Acest vis nebun l-am avut noaptea trecută.
Erau acele...
două figuri întunecate într-un fel de exod în masă.
Nu ştiu. Am scris ceea ce mi-a venit în minte, înţelegi?
Uite, nu mai pot să stau. Unul din studenţii mei pleacă şi i-am promis că o să-l ascult.
Deci ne vedem mai târziu?
- Bine. - În regulă.
Cred că e senzitiv.
- Ce? - Senzitiv.
Bunica mi-a spus despre ei. Am întâlnit doar unul până acum.
Sunt oameni care într-un fel sunt în armonie cu ce ne înconjoară.
Şi simt ceva înainte să se întâmple.
Uau, mă întâlnesc cu o persoană senzitivă.
Şti ce? Despre visele lui Ashton?
- Le-am trăit în viaţa de zi cu zi. - Nu cred!
În ziua în care am avut accidentul, era o familie de fantome pe şosea,
şi am oprit pentru a-i ajuta, dar ei au dispărut precum zicea şi Ashton.
Cum de îi poate vedea în vis iar eu nu-l pot găsi pe Brian pentru a-l ajuta.
Nu e corect.
Îmi doresc doar ca bunica să fie aici pentru ca eu să...
Ce?
Ştiu cu cine o să vorbesc despre asta.
Este delicios.
Nu ştiu. Dintr-un anumit motiv,
totul este mult mai gustos pentru mine decât până acum.
Şti de ce?
Nu, nu ştiu, dar orice ar fi, n-o să pun întrebări.
Mă gândeam.
Ştiu că nu-ţi plăcea când vorbeam cu spiritele...
N-am văzut nici unul.
N-am auzit nimic.
- Nimic? - Nu.
- Binecuvântată tăcere. - Interesant.
Mi se întâmplă asta de vreo săptămână.
Chiar aşa?
Asta e minunat. Trebuie să fi foarte fericită.
Nu, mamă, nu sunt.
Ştiu, ştiu.
Îţi adorai darul tău.
Melinda, poţi spune la nesfârşit,
dar nu te simţi puţin eliberată?
Nu.
E ca... o alergie, şti? O ai mereu.
Tu ai avut mereu migrene, nu-i aşa?
Pentru că încercai să negi viziunile, vocile.
Dar acum ai scăpat de ele.
Dacă nu ar mai fi
viziuni sau voci pe care să le suprimi? Dacă spiritele au dispărut efectiv?
Nu se poate.
Sunt peste tot în jurul nostru, întotdeauna. Ăsta e cel mai deranjant lucru la ele.
Chiar te simţi deranjată, mamă?
Pentru că eu nu te-am văzut niciodată aşa de voioasă.
Asta înseamnă că ne-am pierdut darul amâdouă în acelaşi timp?
Ce vrei să spui?
Că s-au dus în altă parte?
Nu ştiu. Poate. Da.
Pentru totdeauna?
Sper că nu.
Totul este bine.
Dar nu vreau ca tu să profiţi de asta doar pentru că te simţi mai bine.
Aminteşte-ţi că ai suferit o traumă cerebrală, cu mici probleme.
Şi trebuie să-i spui lui Jim imediat.
Nu există ceva care să nu-i fi spus lui Jim.
Bine.
Este adevărat...
că-i spui totul lui Jim?
Da, de ce?
Sunt cam surprinsă.
Niciodată nu i-am spus tatălui tău despre vedeniile mele.
Mi-a fost teamă că l-ar fi şocat prea tare.
Bineînţeles că până la urmă m-ar fi părăsit oricum, aşa că
- sunt foarte instinctivă la aşa ceva. - N-ai vorbit niciodată despre el.
De ce aş fi făcut asta?
Nu mai există în viaţa noastră.
Dar trebuie să spun, privind în urmă,
că, dacă i-aş fi spus...
Bineînteles că e apă sub pod, nu-i aşa?
A murit la 14:35.
Mamă,
ai văzut asta?
Ce?
Nu.
Da.
Da, am văzut.
Andrea, am văzut unul.
Ai văzut? Unde?
La spital. Nu mi-am pierdut darul. Ei doar plecaseră.
Dar nu înţeleg. Unde?
Nu ştiu. Nu mă pot gândi acum la mai multe odată.
Probabil sună ca o conversaţie ciudată.
Nu.
- Da. - Da.
O să-ţi explice ea.
Ashton, nu ai din întâmplare o copie a poeziei la tine, nu-i aşa?
Poezia mea? Nu, toate le am în memorie.
Încerc să-mi amintesc fragmentul despre cine poate rezista forţei vântului.
Spuneai că spiritele torturate cedează imediat, iar cele tinere...
Cele tinere şi pasionale rezistă cel mai mult... uneori zile întregi.
Aşa e, uneori zile întregi! Ceea ce înseamnă că mai am timp. Mulţumesc.
Aşteaptă! Unde pleci?
Brian încă mai e acolo. Sunt sigură de asta.
Doar l-am ratat.
Bine, pentru asta ar trebui nişte explicaţii.
Da.
Melinda.
O pot ajuta pe Caitlin.
- Nu eram sigură până acum. - Ce faci aici?
Sunt foarte sigură că Brian încă mai bântuie pe aici.
Care parte din "lasă-mă în pace" n-ai înţeles-o?
Partea în care trebuie să abandonez pe cineva pe care ştiu că-l pot ajuta.
Îmi pare rău, nu pot s-o fac.
Mătuşă Diane.
Melinda, poate că nu e cea mai bună idee.
Caitlin a rezistat, iar tu treci printr-o perioadă de pierdere a abilităţilor.
Nu, nu mi-am pierdut credinţa în darul meu niciodată.
Ştiu că te pot ajuta să-l găseşti pe Brian, dar trebuie să vi cu mine chiar acum.
Nu!
Opreşte-te, bine? Am nevoie să fiu lăsată în pace.
Caitlin...
Ai auzit-o.
Mătuşa Diane mi-a spus ce poate face ea.
Nu ştiu dacă pot spune că sunt convins în totalitate, dar ar trebui să ai încredere în ea.
Tată, despre ce vorbeşti?
Scumpo, ştiu că suferi.
Ştiu că nu am fost mereu lângă tine,
dar ştiu că acest băiat a însemnat mult pentru tine.
Am înteles asta.
Şi nu vreau ca această suferinţă să te distrugă de tot, Caitlin.
Dacă poţi găsi împăcare,
asta este tot ce îmi doresc pentru tine.
Tati, doare aşa tare.
Of, scumpete.
Ştiu.
Tu eşti fetiţa mea dragă.
Eşti totul pentru mine.
Mulţumesc.
Am mai venit aici mai înainte, dar am renunţat prea repede.
Ceva îndepărtează spiritele, Caitlin,
dar cele tinere şi puternice pot rezista.
Brian e aici. Simt asta.
- Pur şi simplu ştiu că e aici. - Bine.
Haide.
Inelul!
E aici.
Caitlin, el e aici.
E Brian?
Chiar acum?
Inelul tău, se comportă ca un magnet.
Uneori spiritele se pot agăţa de anumite lucruri
care au reprezentat ceva pentru ei. Le dă putere.
Ceva încearcă să mă dea la o parte.
Ceva rău.
Hai să ieşim de aici. Acest vânt poate începe din nou.
Te rog să-i spui. Nu am vrut să mă despart de ea.
Nu a vrut să vă despărţiţi, Caitlin.
Nu?
Cine era acea fată?
Cea pe care am văzut-o cu el pe stradă.
Caitlin, era profesoara mea de dans.
Profesoara ta de dans?
Profesoara lui de dans?
Dumnezeule.
Învăţa să danseze pentru mine?
Vroiam să te fac fericită.
Vroiam să pot dansa cu tine şi să nu par un caraghios.
Vroia să te facă fericită.
- Credea că stilul lui de dans era... - Oribil.
De când am văzut-o, mi-a plăcut de ea.
Şi îmi era teamă că o să te trezeşti din somn şi o să-ţi dai seama
că nu ar trebui să fi cu una ca mine.
Caitlin, mă trezeam din somn în fiecare dimineaţă şi îmi dădeam seama ce norocos eram că erai a mea.
Şti ceva?
Şti cât de mult te-am iubit?
Vrea să şti că se trezea în fiecare dimineaţă
gândindu-se ce norocos era că te avea pe tine.
Vrea să ştie dacă ai idee cât de mult te iubea.
Acum ştiu.
Brian, nu ştiu cum o să pot trăi fără tine.
Eşti singura persoană pe care a întâlnit-o vreodată care să mă facă să mă simt aşa specială.
Că sunt deosebită.
Spune-i că va găsi pe cineva.
Spune-i că vreau să facă asta.
Pentru mine.
El crede că vei găsi pe cineva,
şi vrea să accepti de dragul lui Brian.
N-o să mai găsesc niciodată pe cineva ca tine, Brian.
Ai învăţat să dansezi doar pentru că asta îmi doream!
Iar acum nu mai avem această şansă,
Caitlin, închide ochii.
- Ce? - Doar închide ochii.
Brian...
Vreau s-o iei pe Caitlin în braţe.
În realitate?
În realitate!
O să-i trebuiască cam un minut pentru aş da seama, dar aş vrea să-i arăţi ce ai învăţat.
Iar tu Caitlin aş vrea să accepţi asta, bine? Ai încredere în Brian.
Bine.
Bine, Brian.
Îl simt.
Se numeşte pas de box. Foarte simplu.
Este pasul de box.
După asta el va trece dincolo?
După care el va trece dincolo.
E minunat.
Da, e ceva să vezi asta.
Puterea dragostei.
Puternic sentiment, dragostea.
Ceva
despre care ştiu foarte puţin.
Dar spiritele obişnuite? Ai reapărut până la urmă?
- Unde e Homer? - Încă lipseşte.
Toţi.
Dar măcar ştim că nu mi-am pierdut darul. Am văzut două spirite azi.
Ce fericită eşti când vorbeşti despre asta.
Da, recunosc. Sunt bucuroasă să mă întorc în joc.
Deşi acel vânt, era cald şi foarte înfricoşător.
- Ce crezi că este? - Aş vrea să ştiu.
Traducerea şi adaptarea - iaur
Resincronizare:DISTEL steloo@gmail.com